Downloaded From www.AllSubs.org
Subtitrat pentru români la: PedroSComp - 20 aug 2010-
=== MIRACOLUL LUPILOR ===
Orașul Dijon, se ridică cu bucurie
în vremea celui de-al IV-lea duce de Bourgogne, Charles Temerarul.
Bucuriile și serbările la care el l-a chemat pe vărul său,
regele Franței, Lois XI,
Charles Temerarul le-a vrut somptuoase,
pentru a bucura toate mărimile regatului.
Ele s-au terminat cu un mare turnir,
unde tânărul duce spera în victoria strălucită a scutierilor săi.
Turneul acestei zile
va confrunta cavalerii desemnați de rege
cu cavalerii desemnați de ducele de Bourgogne.
Primul angajament
va opune trei cavaleri ai Franței,
cu trei cavaleri de Bourgogne.
Aceasta nu începe prea rău, monseniore.
Cerul nu pare favorabil armiei noastre, sire.
Al doilea angajament.
Va confrunta ultimii trei cavaleri ai Franței rămași în luptă,
cu trei cavaleri de Bourgogne.
Victoria noastră nu se lăsă așteptată, monseniore.
Cavalerii voștri n-au nici o șansă, vere.
Dar n-am vrut să vă las cu această impresie supărătoare.
Eu repun deci în joc victoria Bourgogniei.
Dacă vreunul din cavalerii dvs își face onoarea de a o disputa.
Sire, autorizați dvs rolul apărării.
Nu cunosc un cavaler mai autorizat ca d-ta
dragul meu Neuville, să ne poarte culorile.
El îl va dezamăgi pe vărul meu.
Și dacă dl de Neuville înfrânge cei doi campioni
îi veți putea opune ultimul adversar...
și... lupta lor vă hotărî victoria finală.
Dar îi mai rămâne doar un adversar de bătut.
Fără îndoială.
Se pare că nu vă bucurați prea mult, tata.
Te bucuri tu pentru doi.
Nu-i așa ?
N-ar fi prea greu să mă înșel.
Las monseniorului duce de Bourgogne
să desemneze ultimul combatant
de opus cavalerului de Neuville.
Voi fi eu !
Nu monseniore.
N-au fost decât lăncii bune ceea ce mă face să intru, doamnă.
Și dacă cerul va voi să triumfez
voi avea onoarea să încoronez cu mâinile mele
regina acestui turnir.
Ține-te ferm, cavalere !
Ducele e un adversar redutabil.
Și d-ta porți renumele coroanei Franței.
Norocul să fie cu d-ta.
Bine. Noi am pierdut un turnir.
Nu e tot una cu un război.
Ducele Charles n-are decât un triumf modest.
Atâta orgoliu la voi că mă întreb:
Nu e păcat să fiu pe-aproape ?
Aduceți-mi coroana de aur
să o ofer reginei acestui turneu.
Mulțumesc mult. A mea îmi ajunge.
Nu înțeleg nimic din ce s-a întâmplat.
Lancea lui abia dacă a alunecat pe platoșa mea, dar...
N-ați dormit deloc dle cavaler, vă rog !
Și... beți asta.
Mulțumesc.
Înainte de a mă acoperi cu ironie.
Vă trebuie imobilitate absolută.
Și în câteva zile totul va fi repus la loc.
Și mi se pare puțin. Dar... dacă ajutați asta.
Dar asta n-ajută de loc treburile mele. Pentru câte zile ?
Dar... câteva zile doar. Și...
Oh, dvs doamnă...
Oh doamnă, ați venit.
Nu merit totuși solicitudinea dvs.
Ce veți gândi de mine ? - Gândesc că vă este rău dle.
Că suferiți prea mult. - Asta nu e nimic, doamnă.
Tot ce mă obsedează este voința regelui.
A dvs - Iată, iar ați început.
Dacă aveți vreo influență asupra cavalerului de Neuville doamnă,
obțineți dela el să se liniștească
și să nu se lase prada nerăbdării.
Regele era îngrijorat de d-ta domnule
și va trebui să îl asigur.
Vă las în cele mai frumoase mâini.
Așezați-vă doamnă.
Cele mai frumoase mâini din regatul Franței.
Nu mă despart de ele.
Mă condamnă la moarte. Neputând ieși de-aici, plătesc îndesat.
Pentru nu știu câte zile.
Departe de dvs.
Jeanne,
nu mă pot pedepsi mai rău pentru înfrângerea mea.
Dar nu e vorba de defecte ci de un accident.
Ce contează accident sau defect ?
Ceea ce e atroce într-un eșec,
e imaginea ce o aduci altora.
O imagine ce ați egalat-o cu mine.
De ce diminuezi d-ta sentimentul pe care ți-l port ?
Eu ?
E frumoasă dragostea, într-adevăr.
Ea a hazardat turneul pentru a fi împlinită.
Și dacă a mea vi se aseamănă,
e fiindcă doresc încă să devin soția dvs.
Nu îndrăznesc să cred că regele ar consimți vreodată.
Sunt pentru d-ta mulți preaînalți vizați.
Regele însuși
nu are altă dorință decât să mă facă fericită.
Ai încredere.
Vei vedea.
Aveți grijă doamnă. Vin.
- Oh, pardon. Pardon dle. - Ce dorești ?
Priviți.
Priviți legătura șeii dvs.
Au tăiat-o mai ales la jumătate.
E aici o înșelătorie.
Ah, mi-e mai bine așa.
Mulțumesc.
Ți-au furat deci victoria.
Acest inel ce-mi revine de la rege,
să îți fie o compensație
pentru pierderea adusă.
Când plecați la Paris ?
- Mâine dimineață. - Deja ?
- Da. - Oh, e păcat.
Unchiule,
crezi d-ta că regele îmi va permite să-i țin companie ?
Dar tu știi foarte bine că în ce te privește,
bunul nostru rege îmi seamănă.
Și că e la fel de slab cu fiica sa,
cum sunt eu cu nepoata mea.
Dar, eu mă simt la capătul puterilor.
Da, du-te să te odihnești, copila mea.
Avem mâine o lungă etapă de parcurs până s-ajungem la Paris.
Ne părăsiți, doamnă ?
Dvs ați privat această sărbătoare de ceea ce era în mare măsură momentul cel mai agreabil.
Nu adăugați confuziei mele, monseniore.
Îmi reproșez cu tărie, credeți-mă
de a nu putea continua să celebrez cu dvs victoria
atât de rapidă și categorică,
a celui mai îndrăzneț cavaler !
Charles, bunul meu prieten,
Îmi reiau drumul spre Paris la începutul zilei.
Dar nu vreau să vă părăsesc în această seară
fără a vă lăsa un mesaj al mulțumirii mele
pentru atât de grațioasă dvs ospitalitate.
Pentru aceasta va voi face un dar pe care îl am aici.
Va fi prea modest.
Dar să zicem că
e un gaj.
Și un simbol
al păcii ce domnește între noi doi
și al prieteniei noastre sigure.
Eu sunt sigur de faptul că
aceste păsări
vor deveni mai scumpe inimii dvs
decât i-au fost Jeannei, fiica mea.
Oh, Catherine...
Te-ai rugat pentru el.
- Și puțin pentru dvs. - Pentru mine ?
Tu ai văzut asta la curtea noastră ieri ?
Da doamnă.
L-au transportat pe cavaler într-o cameră a hotelului ieri.
Nu vă neliniștiți.
El va fi sigur restabilit pentru vânătoarea la care
regele va asista, la unchiul dvs la Clermont.
Tu ai semnat pe mesajul meu ?
Da doamnă. Cred că va fi mai eficace pentru el
decât toate panaceurile lumii.
Aveți și alte dorințe de exprimat, monseniore ?
Nu, mulțumesc.
- Retrageți-vă toți. - Bine monseniore.
Poți intra.
Atunci, care sunt intențiile regelui ?
Îmi aprobă mâna fiicei lui, da sau nu ?
Și-a bătut joc de dvs monseniore.
Ce ți-a spus ?
Că avea alte planuri pentru ea.
A știut doar să-și frece mâinile și să râdă.
Nenorocitul, o să-i trecă gustul de a râde !
Ripostați monseniore.
Răspundeți batjocoritorului printr-o lovitură în forță.
Și eu am fost exact pentru a semna pacea cu regele.
El vă mulțumește printr-o jignire.
Și ce vă pasă de ei pentru o pace artificială ?
Toți mai marii regatului,
toți demnitarii bisericii se-ntorc împotriva regelui.
Ei nu așteaptă decât un gest al dvs pentru a-l doborî
și a vă pune în locul lui !
În rest,
vor fi atâția cu dvs
încât să fiți destul de puternic pentru a domni fără ei.
Iată deci ce vă propun, monseniore.
În câteva zile va avea loc o mare vânătoare,
la care va asista regele.
La contele de d'Eslan la castelul său din Clermont.
Credeam că ai mai multă afecțiune pentru mine, tata.
Politica regatului n-are legătură cu sentimentele mele.
Ale mele sunt cele impuse.
Nicidecum.
Cât privește afacerile publice tu nu ești o persoană, fata mea.
Nu mai mult decât mine, copiii mei.
Voi sunteți o percepție mai mult decât considerabilă a coroanei.
Ei bine, împarte-ne politic atunci dacă fericirea mea nu îți aduce nimic.
N-am spus că nu-mi aduce nimic.
Și îți amintesc că în bună măsură nu putem compromite unitatea regatului.
Nu văd de ce cavalerul de Neuville ar putea-o compromite.
Dacă i-aș aduce moștenirea mea că dota.
D-ta nu ai servitori mai fideli.
Nu de servitori fideli am nevoie pentru o pace bună.
Ci de un amic puternic care să mă poată ajuta cu puterea lui.
Nu poți fi totdeauna sigur de un aliat, mai ales când e puternic.
Vom fi siguri. Când ai dovada câștigi.
Am ceva experiență în asta.
Și voi veghea eu însumi la cauza contractului tău.
Nu vei avea nicicând ocazia. - Cum ?
Înainte de a mă împinge la disperare
mai gândește-te... - La ce bun ?
- Te rog... - Nu.
- E ultimul d-tale cuvânt ? - Ultimul !
Nu te vei mărita cu cavalerul de Neuville !
Știu deci ce-mi rămâne de făcut.
Și dacă te gândești la legământ, el ne va ajuta excelent
după sfânta voință a lui Dumnezeu. - Și a regelui.
Sunt aceleași. Pentru toți cei ce ajută tronul Franței.
D-ta nu ai inimă !
Inima... Totdeauna inima.
Să te lăsăm deci liniștită cu inimile oamenilor.
Ah ! E aici.
Ai văzut crescând altă nepoata.
Ea mă înfruntă de parcă eu i-aș fi fata.
Ce v-a făcut deci, sire ?
Am să îți spun. Vino cu mine.
O asemenea parte de eșec o va calma.
Puneți-o pe fiica mea în mică parte a femeilor
care cuprinse de tristețe, vor face un rabat, prietene drag.
Catherine, regele... - Știu doamnă.
Am fost dincolo de poartă, am auzit tot.
- L-ai văzut pe cavaler ? - Da doamnă.
Vă va aștepta în pădure.
Dincolo de cursul apei.
El nu a cedat de loc.
Nici la rugăminți, nici la amenințările mele.
Îl las.
Nu spune asta căci nu se va întâmpla.
Poate. L-am rugat.
Nu vreau să te pierd.
Calmează-te, dragostea mea.
Întotdeauna ai refuzat evidenta.
De câte ori ți-am spus că nu ști ?
Unde te duci ? Dar unde ?
Mai întâi la Paris, apoi...
La Cerdanne la armatele noaste.
Oh Doamne, așa departe...
Așa departe e greu.
Nu pot ști nimic despre d-ta.
Robert... Jură-mi.
Jură-mi... - Ce anume dragostea mea.
Jură-mi
că nu te vei expune inutil.
Am nevoie de curaj
și nu îl voi avea dacă nu te știu în viață.
Jură.
Îți jur.
Pentru mine, îți jur la rândul meu
că nu voi fi niciodată a altuia decât a ta.
Și ziua a venit.
Voi scăpa de soarta pe care regele mi-o rezervă,
și mă voi retrage într-o mănăstire.
Eu ți-am făcut rău și d-tale astfel.
Nu va fi decât Dumnezeu care ne va ajuta din cer.
În rest,
trebuie să mă agăț de d-ta acum.
Adio scumpa mea dragoste.
Adio Robert.
Adio.
Voi mergeți pe aici. Voi doi acolo.
Și voi mergeți la capăt pentru a-i tăia retragerea.
Lăsați-mă să trec. Sunt de-al regelui.
Nu suntem ai regelui.
- Du-te la rege. - Ține !
Nu va mai putea urca.
Știi că am probleme care cer un răspuns
despre îndrăgostiții nepoatei d-tale ?
De ce regele nu mi-a vorbit ?
Îți va vorbi la următorul consiliu.
Dar, unde e contele de Senac ? Nu l-am mai văzut de aseară.
Majestatea sa n-a uitat că
a ținut să posteze garda chiar el.
Și s-a dus s-o inspecteze de mai multe ori.
E just. Îmi place vigilenta lui.
Numesc asta în artă, frumos.
Ești la rând. Joacă te rog.
Ce îmi spui ?
Sire, contele de Senac întreabă dacă poate vorbi majestății voastre.
- Nu trimite un curier ? - Nu sire.
Dar d-șoara dela curtea contesei de Beauvais îl însoțește.
- Asta-i. - Catherine ?
Ce înseamnă asta ? - Să intre.
Ce se întâmplă dragul meu Senac ?
Lucruri grave, sire.
Cavalerul de Neuville a răpit-o pe contesa de Beauvais.
- Ce spuneți ? - Dar aveți probă ?
Oricum, ea a fugit cu el.
Am terminat ultimă rundă a parcului, sire.
Am întâlnit-o pe d-șoara de Tillais.
O caută în zadar pe stăpâna sa.
În parc ? În puterea nopții ?
De ce în parc ?
Contesa avea întâlnire cu cavalerul.
Ea trebuia să se întoarcă în câteva minute.
Am așteptat-o mai mult de o oră.
Și atunci, moartă de îngrijorare...
[38505} D-ta știai că nepoata mea se întâlnea cu cavalerul de Neuville ?
Și n-ai venit să mă avertizezi ?
Contesa voia să-i spună lui Dumnezeu, monseniore.
Nu m-am gândit că se va întâmpla așa rău.
Ai jucat tare !
Prea puțin contează. Nu e decât de acționat.
O grămadă de cavaleri în toate direcțiile.
Aștept să îi găsesc.
Cât despre fata mea, ea va fi adusă aici sub escortă.
Cât despre cavaler,
eu îl declar vinovat de a se fi răsculat împotriva regelui său.
Îl veți duce în închisoarea castelului meu din Lyon
unde îi faceți un proces. Și vă jur să reușim
să punem în joc capul său. Plecați !
Pe Fecioară, nu-mi place să pierd !
Veți fi pedepsiți de rege !
Nu suntem ai regelui doamnă.
- Prânzul dvs doamnă. - Luați-l.
Nu sunteți înțelegătoare doamnă.
Dacă vă veți încăpățâna să refuzați mâncarea veți pieri.
Am totuși destulă forță
să-i spun stăpânului vostru ce gândesc despre el.
Și-a anunțat venirea ?
Noi știm că dl duce va veni în trei zile.
Afacerile ducatului l-au reținut la Dijon.
Dar zice că l-ar preceda aceste maestre de petrecere
[42300} pentru a vi le pune la ordin.
El e chiar foarte bun.
- V-ar plăcea să le auziți ? - Nu.
Suntem departe de țară Franței ?
Foarte aproape din contră. O zărim de aici.
Pădurea ce o vedeți acolo,
pe colină, în tot regatul...
E chiar a Franței în care astăzi suflă vântul.
Aveți vreo dorință de a exprima doamnă ?
Dacă e o plăcere vă avea loc la ordinul meu.
Aș dori să mă părăsiți.
Din fericire am trecut în lungul râului.
Da. Acest biet nefericit putea fi deja mort.
De atunci el nu și-a mai primit cunoștință ?
Nu. De loc.
Noi am făcut ce-am putut dar starea lui e gravă.
Oh, ați venit dle doctor. Vă mulțumesc.
Am ascultat instrucțiunile dvs.
N-ați vorbit nimănui...
Nu doamnă. Dar de ce acest mister ?
Urmați-mă. Vă voi explica.
Mă interesează să nu spuneți o vorbă.
Cui întreabă. Mă înțelegeți ?
Tăcere mai ales despre asta.
Fiți liniștită, ne vom aminti ce ne-ați spus.
Și Cerul să vă ajute.
Mai ales coborâți fără zgomot.
Nu pot să vă ascund adevărul, doamnă.
E pierdut ?
E tare grav.
Dar cred că mai putem păstra o speranță.
De acum n-am nimic mai mult să vă spun !
V-am lăsat să vorbiți fără să vă întrerup, doamnă.
Mă așteptam la mânia dvs, la indignarea dvs.
Da, nu puteți fi foarte bucuroasă. Sunt fără vreo scuză în ochii dvs.
O recunoașteți !
Dar acum e rândul dvs să mă ascultați. Vreți ?
Și poate atunci mă veți ierta.
Nu cred.
V-am arătat violenta și nu trebuia s-o fac.
Asta n-ajută la nimic ! - E din vina mea doamnă
dar n-am avut altă ieșire. - Și pentru ce ?
Pentru această împătimire spre dvs care m-a cuprins de când v-am cunoscut.
Pentru prezența dvs care mă obsedează de la plecarea dvs din Dijon.
Pentru această dorință a mea de a vă cuceri,
pentru a vă păstra lângă mine.
- Asta nu ! Ești nebun, dle ! - Poate da. Dar din vina cui ?
A dvs ! Care vă deziceți de o iubire
de care o prințesă cu simț se prevalează.
[46915} A regelui, care-mi refuza mâna dvs.
A acestui mic cavaler pentru care aveți slăbiciuni.
Și ca un oponent al lui sunt bine informat.
Aproape că mă face să iau totul ca un război.
Taci !
Dar ce pretenții ai până la urmă ?
Să mă ții aici prizoniera până îți cedez ?
- Prin teamă, prin siluire ? - Oh, nu, nu, nu. Nu prin teamă sau siluire.
Prin convingere. - Mă vei convinge că trebuie să te iubesc ?!
- Cine știe ? - Ai nevoie de răbdare !
Speranța mi-o va aduce.
Fără-ndoială d-ta speri că regele să nu afle niciodată unde sunt.
Și că vă va mulțumi pentru ultraj.
Regele nu-și cunoaște decât interesul, doamnă.
- Ce vrei să spui ? - Că se poate spune așa !
El trebuie că în Anglia să-și asigure o căsătorie
ca să mă aliez cu el împotriva Franței.
Că profitând de simțul părinților dvs
eu am evitat răspunsul. Pentru a-l aștepta pe al vostru.
Pe scurt, ca să nu vă îngrijorați în fața acestei amenințări,
regele va fi foarte mulțumit să vă conducă el însuși
la hotelul frumoasei mele catedrale,
pentru a face din dvs ducesa de Bourgogne.
Și dvs înșivă doamnă,
dvs înșivă preferați nefericirea țării dvs,
a celei ce o numiți a dvs ?...
Vă veți gândi.
Ah ! Uitasem.
Intrați.
V-a amintit el de aceste păsări pe care vi le-a luat ?
Și pe care regele mi le-a dăruit la Dijon ?
M-am gândit că veți avea plăcere regăsindu-le.
Vedeți ?
Inimile cele mai rudimentare
pot avea uneori puțină delicatețe.
Transmiteți imediat acest ordin la toți cei ce nu l-au primit.
Și... Poți anunța că triplez recompensa.
După o lună întreagă !
E inadmisibil să nu fi avut un raport despre fugari.
De aceea sire, eu nu disper.
Ai făcut bine ținându-le secret
prietenii ce îi avem în toate colțurile străinătății.
Ei, da sire.
- Doar Bourgogniei... - De ce ?
Cavalerul de Neuville nu ignoră sentimentele ducelui
în ce privește contesa.
Și e ultima țară unde ei s-ar refugia.
Da, e drept.
Și din alte țări, n-ați primit nici o veste ?
- Nu sire. - Nici o veste.
"Sunt la castelul din Neuilly, " "prizoniera ducelui de Bourgogne." "Jeanne."
Nu poți pleca așa Robert, abia te-ai vindecat.
Acest mesaj e un apel de ajutor. Timpul e aproape.
Ești condamnat, căutat, te pot găsi oriunde și ucide.
Ce contează ?
Vă rog să păstrați tăcere despre toate astea.
Chiar și față de contesa atunci când va sosi la Paris.
N-am șansă de a reuși decât într-un secret absolut.
Ducele are sigur spioni prin toate colțurile Franței
care-l vor anunța oricând îmi voi schimba rezidenta
și nu o voi găsi niciodată. Dar dacă în trei săptămâni
nu mă voi întoarce cu ea, atunci anunță-l pe rege.
Bine domnule.
Dar cum speri d-ta să o faci singur ?
N-am s-o fac mult singur.
Pentru a lupta contra nedreptății,
tara Franței nu a fost lipsită niciodată de partizani.
Urmați-mă.
Ei n-au cruțat nimic. Nici casa Domnului.
Urmați-mă, copiii mei... Urmați-mă.
Haideți, calmați-vă copiii mei.
Nu disperați.
- Ce-i aici, părinte ? - Cine ești d-ta ?
Cavalerul Robert de Neuville aparțin regelui.
Atunci du-te și spune-i că soldații ducelui Charles a făcut asta.
Descrie-i ceea ce el numește represalii
pentru un pretins furt de animale la frontiera Bourgogniei.
Și ne-au luat toți oamenii valizi
care n-au putut fugi pentru a-i înrola cu forța
în trupele lor.
Și mi-au spânzurat bărbatul și fratele.
- Ne-au furat recoltele și avutul. - Au ars satul nostru.
- Ne-au masacrat copiii... - Dreptate domnule !
Noi cerem judecata regelui !
Putem fără să așteptăm
să ne facem dreptate chiar noi dacă aveți curaj.
Da monseniore !
Cei care sunt siguri,
care sunt gata să mă urmeze. - Eu ! - Toți ! Toți !
Aveți grijă domnule. Oamenii ăia nu sunt de la noi.
E adevărat domnule că nu suntem de aici.
Meseria noastră e de a merge din oraș în oraș
și la castelele din Bourgogne.
De a amuza oamenii cu turneul și jongleriile noastre.
Dar soldații ne-au ars carele și ne-au ucis părinții.
- Vrem să ne răzbunăm. - Îi ajutăm pe-ai voștri !
Dacă ne acceptați.
Bine. Atunci urmați-mă toți.
Cunoașteți drumul luat de soldați ? - Da domnule.
Îi putem ajunge prin înălțimile platoului.
Pot rămâne însă undeva caii ?
[57920} Da monseniore. Putem ascunde vreo zece la un vecin bun.
Bine. Atunci înainte.
- Fiți gata să opriți căruțele. - Mergeți.
De aici dle, îi putem surprinde mai bine.
Iată. Ei sosesc pe drumul din vale.
Legați-vă bine funiile de stânci.
Haideți prieteni. Repede ! Să mergem.
Lansați căruțele !
Puneți foc pe ariergardă !
Prindeți-i vii ! Haideți.
Prieteni,
eu nu v-am spus încă totul.
Am o misiune de împlinit în Bourgogne.
Îmi trebuie câțiva camarazi zeloși.
Acum că ne-ați eliberat frații,
peste tot unde aveți nevoie de noi,
ne veți găsi lângă dvs.
Mulțumesc prieteni.
"Accepta să asiști mâine "la serbarea ce o da ducele "pentru a-și sărbători ziua. Robert."
Opriți.
Ce e ?
Sunt acrobații și comedianții
ceruți de domnul duce pentru serbarea de astă seară.
Bine. Lăsați-i să treacă !
Tu, tine !
Doamnă...
Acela va place ?
Care jonglează ?
Și de cărat.
Ei, atenție, atenție. Iată, iată.
Atenție.
Ține.
... și sigiliul.
I-ai anunțat pe camarazii care pot veni ?
Da, își lăsă caii și sosesc.
Veniți să beți în sănătatea domnului nostru duce !
El vrea să-l celebrăm. Să ne bucurăm. Fără supărare !
Iată un cadou dela domnul nostru duce
pentru oamenii din garda sa.
Avem berea cea mai bună.
Trăiască ducele !
Hei ! Didor... Vino să vezi.
- Tu ai auzit căzând de-aici ? - Nu.
Ba da ! Acolo...
- Spectacolul v-a distrat ? - Da.
Sunt foarte puternici.
De ce te ascunzi tu sub masca asta ?
Iertați-l că nu vă poate răspunde monseniore.
Acest om e mut din naștere.
Și obrazul sau care a fost ars de foc
v-ar face să cadeți de groază.
Dar acest om e atât de tare și atât de abil,
că nimeni nu-l poate întrece în luptă.
Am impresia că aici, va trebui să vorbească.
Îmi permiteți monseniore.
Hai dragul meu Gamet.
Dovedește-i acestui ilustru pretențios
că-l înfruntăm câștigând cu un senior din Bourgogne.
Nu aveți decât asta monseniore, ce credeți ?
Da asta e.
Și după ce aproape a reușit, nu văd pe nimeni aici
care ar putea să-i dea lecția pe care o merită.
Afară de dvs... - Mă flatați doamnă.
Nu, de loc. Vă cunosc vitejia.
Din păcate nu va fi decât o interpretare.
Ducele de Bourgogne n-a putut să lupte cu un maniac.
Dar... E supărător.
Eu aș fi chiar iritată. - Chiar așa ?
Oh, să nu mai vorbim monseniore.
Doamna el nu va fi demn să reziste la prima dorință pe care mi-o exprimați.
Oh, sper să glumiți.
Nu veți merge. - Ba da.
Va fi pentru distracție într-adevăr, doamnă.
Și pentru dragostea dvs.
Trăiască ducele !
Priviți !
Trăiască ducele nostru !
Mutul d-tale e chiar așa !
În serviciul cui ești tu deci ?!
- În serviciul dreptății ! - Nu !
Lăsați-mă să-l pedepsesc !
Am să-l omor chiar eu !
Alertați gardă !
Asigurați-o pe contesa de Beauvais !
Veniți repede doamnă.
Haideți, veniți repede !
Veniți.
- Alarmă ! La arme ! - Dar ce se-ntâmplă ?
Grăbiți-vă ! Suntem atacați !
Haideți ! La luptă !
- Ne-au furat armele ! - Suntem trădați !
Nu putem pleca mai departe.
Trebuie să-l așteptăm pe cavalerul de Neuville.
Trebuie să-i executăm ordinele doamnă. Sunt obligatorii.
Ne vom întâlni cu el cât mai repede la locul convenit.
Dar nu putem să-l lăsăm aici.
Trebuie să-i executăm ordinele, dar aveți încredere.
Veniți.
Haideți, grăbiți-vă !
Haideți ! Haideți !
- Haideți ! - Dar ce se-ntâmplă ?
Ne-au furat caii !
Căutați caii !
Unde sunt caii ?
Repede ! Haideți, repede !
Opriți lupta !
Adunați-vă la locul convenit !
Mulțumesc Olivier. Poți să te retragi.
Senac,
vrei să dai ordinele pentru plecarea noastră de după amiază.
Desigur.
D-ta la fel bunul meu d'Eslan.
Ți-ai încălțat cizmele de voiaj.
- Regele dorește să-l însoțesc ? - Nu ! Nu, dar...
D-ta vei pleca la Liege.
- Liege ? - Da.
Și... vei avea astfel ocazia de a constata pe loc
în ce fel regele Liege-ului îl poartă în inima lui,
pe nobilul meu văr de Bourgogne.
Și când o voi constata, sire ?
Ei bine, o vei face într-o clipa, prietene.
Îți va fi teamă să te simți atât de aproape revolta.
De dragostea Cerului,
fii răbdător încă puțin.
Apoi...
O revoltă în timpul șederii mele la Peronne,
ar avea pentru mine consecințe tragice.
Ducele m-ar acuza îndată de a-l fi provocat și...
mi-aș pierde speranța. - Și mai multe poate.
Poate...
Da.
Iată deci un mesaj ce-l vei preda
notabililor din Liege.
El îmi exprima dorința de a vedea perpetuat
cele mai sincere și bune dintre relațiile noastre,
cu stăpânul și domnul lor,
preaiubitul meu văr ducele de Bourgogne.
Atunci sire, nu plecați încă ?
Așteptați ca să ajung la Liege ? - Nu prietene, timpul mă presează.
- Asta ar fi mai prudent - Nu, nu, nu, Fă ce ți-am spus.
Eu am prevăzut totul. Chiar și orarul până la Liege.
Prima d-tale etapă va fi astă seară, la d-ta.
În castelul d-tale de la Clermont.
Vezi că nu am neglijat nimic...
De ce trebuie că fericirea să fie astfel mai puțin completă ?
Și cum aș retrăi sentimentul acestei bucurii a căii tale regăsite,
dacă n-aș fi atât de îngrijorat în privința regelui.
Nimic din ceea ce i-ați spus nu l-a putut opri să plece la Peronne ?
Nimic.
Deîndată ce Senac și-a abandonat simțul
s-a întărit în hotărârea să.
Contele Senac se încarcă cu o mare responsabilitate.
Tare mă tem că regele va fi în mare pericol la Peronne.
Și eu sunt în întregime responsabil.
- Dar de ce ? - Pentru că...
în ochii ducelui de Bourgogne evadarea ta
nu se putea împlini decât cu ordinul regelui.
Dacă nu m-au arestat sub această acuzație
e pentru că se poate aranja.
Regele are puterea sa.
Trimite un agent secret, unchiule.
Imediat. Da, și asta voi fi eu.
D-ta ? Niciodată !
Nu, nu d-ta cavalere.
Nu uita că d-ta ești declarat prizonier de război în Franța.
Și că în Bourgogne pe capul d-tale e pusă o recompensă.
Și știți bine... Dvs domnule.
Că timpul trece. Și că de-aici nu e altul care...
Da, da... Știu.
Vom pleca mâine dis de dimineață.
Voi pentru Peronne, și noi pentru Liege.
Căci nu vreau să mă despart deja de Jeanne.
Trăiască regele !
Trăiască regele Louis !
Sire, țin să vă mulțumesc pentru onoarea ce ne-o faceți.
Nouă și bunilor locuitori din Peronne
care suntem fericiți de a ura bun venit majestății sale.
Îți mulțumesc vere.
Cum îi merge frumoasei d-tale fete, sire ?
Ați văzut-o recent ?
Vai, n-ai aflat de necazul meu, Charles.
Te rog...
Am jurat venind aici
ca voi evalua din nou toate cauzele supărătoare
și nu voi asemui cu nimic plăcerea DA - ului d-tale.
Nu înțeleg la ce faceți aluzie.
Cum ?...
Nu ai aflat că fata mi-a fost răpită
la Clermont, la trei săptămâni după evenimentul d-tale ?
Răpită ?
- Vrei să spui că Dumnezeu a... - Nu, nu !...
Nu de Dumnezeu ! De un om !
Ah, dacă Dumnezeu o chemă la El...
Mi-aș fi revărsat din inima toată răutatea.
Să se încline la deciziile mele de fi al Lui.
Dar Dumnezeu fără îndoială
nu va permite ca asemenea faptă să rămână nepedepsita.
Eu sper că-mi va da într-o zi
puterea de a pedepsi eu însumi criminalul.
Te duc la un punct, prietene.
Îmi amintește
violenta sentimentelor d-tale legate de contesa
și cât o doreai pentru căsătorie.
Ah !
Nu-mi regret de a avea atâtea idei.
Mi-ar fi convenit să fie cu d-ta, azi.
Și... n-ați putut regăsi urma sa ?
- Nu. - Într-adevăr ?
De ți-aș ascunde-o ?
Nu am secrete pentru d-ta.
Căci d-ta nu ai pentru mine.
Și din ce motive nu m-ai prevenit, atunci ?
Aș fi putut să-mi unesc căutările cu ale d-tale.
E-adevărat.
Dar îmi imaginez întotdeauna că ști mai bine ca mine
ce se întâmplă în regatul Franței.
Ah !
Iată vărul meu ține să piardă avans la Dijon.
Nu voi încerca să-l conving.
Jerome.
Tu ești cel ce vii din Peronne.
Eu sunt nativ monseniore, acolo mi-am făcut ucenicia.
Mut timp chiar am lucrat la castel.
Vrei să mă însoțești ?
Te previn. Nu e fără pericol.
Cu d-ta nu pierd nimic, domnule.
Atunci vino.
Așteptați-ne aici.
Vă asigur că sunteți zelos monseniore.
Regele nu are nimic cu evadarea contesei de Beauvais.
El nu știe.
La fel cum nu știam nici eu până când nu mi-ați spus tot ce s-a întâmplat.
El continuă să-și creadă fiica, victima sau complicea cavalerului de Neuville.
A cărui cadavru era la fundul apei, dacă nu mă înșel.
Trebuie să te las să faci dreptate, dragul meu.
Mortul vostru se poartă bine.
Aduceți-mi altul, monseniore.
Și fără ironie acela.
V-am adus regele.
E aici, în mâna dvs, îl dețineți.
Sincer nu e de înțeles ce se petrece la Liege.
Și dacă oamenii dvs nu manevrează destul...
Ei au făcut-o. Toate rapoartele concordă.
Le-am luat pentru agenții regelui.
Aștept un nou mesager de la o clipă la alta.
Și cred că e aici deja.
Morții care au fost puși să ridice baricadele de la Liege.
Și care nu se vor bate în stradă.
Să ne oprim aici, Jerome.
Lăsăm caii aici.
Să nu fim remarcați.
Hai Jerome, vino.
Așa e bine convenit.
În ce privește vilele de la Somme
majestatea voastră mi le da garanție pentru a nu avea teamă.
Suntem cu totul de acord, vere.
Asta dovedește că dacă cei ce guvernează
și se regăsesc mai des fata în față
pentru a hotăra interesele popoarelor lor
totul va merge desigur mai bine în lume.
Dacă majestatea să vrea să mă scuze.
Un curier sosit de o clipă din Liege.
El aduce cum spune știri de importanta
și-l roagă pe monseniorul duce să îl primească în audiență deîndată.
Cu permisiunea dvs, sire ?
Să intre.
- Cine va trimite ? - Nimeni monseniore.
Am luat asupră-mi să galopez fără să-i anunț.
Căci la Liege gloata s-a revoltat.
Au masacrat garnizoană dvs.
Ați înțeles ?
Sunt la fel de consternat că d-ta, Charles.
- Și din adâncul inimii... - Nu cred !
Cum ?
Vom vedea dacă ești sincer.
Pentru ce au fost omorâți ?
Se spune...
Dar vorbește !
Dacă vii cu adevărat din Liege și dacă ne spui ceea ce a fost, vorbește fără frică.
Spune tot ce știi.
Se spune că rebelii ascultau de ordinul regelui.
Dar cine afirmă ? Cine ?!
E chiar prea ușor.
Unde erai când revoltă a izbucnit ?
În oraș monseniore.
Și ce strigau răsculații ?
Ei strigau...
Trăiască regele. Și moarte ducelui de Bourgogne.
E o minciună.
Bine. Poți să te retragi.
Trădare vărul meu.
Aaah, minți cu gura d-tale !
Sunt inamicii care atacă buna noastră înțelegere.
Nu mai vorbi nicicând de buna noastră înțelegere !
Niciodată nu te-am crezut capabil de o asemenea perfidie.
Ea e nedemnă de un rege !
Merită cea mai dura pedeapsa ! Ei bine ?!
Poți să ridici mâna asupra unchiului tău ?
Asupra regelui tău.
Uiți că ești garantul vieții și libertății mele !
Trebuie dealtfel să simți asta, Charles.
Înțelege deci locul de unde pleacă.
Dacă aș fi avut intenția de a susține ceva contra ta,
cu asta nu glumesc,
aș fi așteptat măcar timpul de a fi capabil s-o fac.
- Mă iei drept nebun ? - Din contră.
Este calculul tău precis.
Ai zis că nu te voi putea crede vinovat căci, voiai să-ți râzi de mine.
M-ai luat drept un pion.
Îți repet că te înșeli.
Dar, mai bine decât afirmații,
am o probă a bunei mele credințe.
Chiar înainte de a părăsi Parisul
am dat contelui d'Eslan, să ducă un mesaj,
scris de mâna mea, notabililor din Liege,
pentru a le recomanda ascultare de persoană dvs.
Ce ?
Drumul dela Paris la Liege trece la ceva distanță de Peronne.
Și dacă d'Eslan a respectat rutele,
e în momentul când trece Adenii
grăbindu-se să pună un colet. El va trimite un mesaj.
Dacă regele îmi acorda încrederea de a-l întâlni pe prietenul d'Eslan,
eu mă voi înapoia mâine, cu documentul.
Așa nu veți putea pune la îndoială cuvântul majestății sale.
Ce spune regele ?
Mergi prietene și fă-o repede.
Dar... pentru a șterge din gândul d-tale orice sentiment de suspiciune,
aș fi bucuros dacă contele de Senac n-ar pleca singur
și că cineva din garda dvs fidelă să-l însoțească.
Așa ei sunt martori.
Fie.
Așteptând
eu cred că nu mai avem mare lucru să ne spunem.
Te salut, vărul meu.
Iată neprevăzutul dragul meu Senac.
Și dacă acest mesaj e real și fără probleme, îl vei aduce.
Dar mai ales că d'Eslan vine cu o mărturisire în favoarea regelui.
Pădurea Ardenilor nu e sigură, monseniore.
Și d'Eslan poate fi atacat.
Regele a căzut în capcană.
Cât despre acest eveniment... - Șșșt !
... mi se pare ușor de înlocuit cu un altul.
Ce credeți, monseniore ?
Gândesc dragul meu prieten, ca încă odată
m-ai servit bine.
Și voi fi înaintea lui...
Repede Jerome !
Vino.
Jerome, du-te mai întâi la prietenii de la mănăstire.
Și întâlnește-mă cu ei cât mai repede posibil pe drumul Liege-ului.
Nu poți pleca singur. Așteaptă-ne.
Timpul presează. Mai repede.
- Nu ești prea slăbită; fiica mea. - Nu unchiule.
Sunt fericită să fac acest voiaj cu d-ta.
Nu vom întârzia să ajungem la Rolle.
O să luăm puțin repaus.
Auzi ?.
Lupii.
D-le d'Eslan.
D-le d'Eslan, cavalerii ne urmăresc.
Dar... parcă-l recunosc pe contele de Senac.
Dar, escorta sa e din Bourgogne.
Într-adevăr.
Așteptați-l cu oamenii voștri ! Și asigurați-vă cu atenție.
Opriți !
Atacați !
Mai repede, mai repede !
Suntem urmăriți ! - Haideee !
Haideți ! Mai repede !
Haideți !
Iată mesajul regelui.
Ți-l încredințez.
Profitând de avansul nostru,
îndată ce vom ieși din această cotitură
tu vei cobora și vei fugi spre pădure unde te vei ascunde.
Iată pungă.
În sat te vei încredința unui echipaj
ce te va conduce până la Liege.
- Dar d-ta unchiule ? - Eu continui drumul.
Și îi atrag asupra mea.
Trebuie fata mea.
Vom face totul pentru rege. Viața noastră îi aparține.
Dumnezeu să te ocrotească.
- Adio. - Adio copila mea.
Dumnezeu să te păzească.
Trebuie să-l întoarceți ! Cu ori ce preț !
D-ta Senac, trădător al regelui ?
- Da. - Ce vrei ?
Mesajul pe care regele ți l-a dat să-l duci la Liege.
N-am nici un mesaj.
Monseniore, vă voi spune totul dacă-mi lăsați viața.
Ai cuvântul meu.
Contesa Jeanne de Beauvais era în trăsură.
Ea a fugit în pădure...
Pe cai !
Opriți !
Să-i luăm urma.
Veniți ! E pe aici !
Ai văzut trecând o trupă de cavaleri ?
Da domnule, acum câtăva vreme. Mergeau în mare grabă.
Hai, veniți.
Și femeia ?
Lupii au făcut treaba noastră.
Să ne întoarcem la cai, și să fugim la Peronne.
Mergeți direct la palatul meu.
Spuneți-i monseniorului că sosesc în câteva clipe.
GISLAIN MAESTRU SCRIITOR
Ei, maestre Gislain, s-a făcut ?
Da, monseniore.
Și e bine făcut, mă gândesc.
Puteți verifica.
Domnul pare bucuros.
Da !
Mă gândesc la stupefacția cuiva...
care va citi redactat cu propria sa scriere
o scrisoare pe care n-a scris-o niciodată.
Cum vedeți maestre Gislain,
tăcerea se plătește bine.
Și dacă aveți ghinionul de a o rupe...
Nu vă temeți monseniore.
Eu scriu...
dar nu vorbesc !
Ah ! De data asta...
mă faci să bat în retragere vărul meu.
Intru în capcană. Ești abil.
Cred că n-ar fi rea retragerea. (?)
Deja te-ai întors bunule prieten ? Ai făcut diligenta ?
Iată documentul sire.
Am din păcate o veste rea să aduc regelui.
- Un accident înspăimântător s-a întâmplat... - Documentul acesta
nu e cel pe care l-am dat contelui d'Eslan.
- Domnule vă asigur că... - Dă-mi aia te rog...
Vă recomand în aceste zile
pentru a salva interesele legitime ale orașului Liege
și a lupta contra tiraniei ducelui de Bourgogne,
de a intensifica lupta fără teamă
de a ajunge la o adevărată insurecție.
Consimțământul și atașamentul meu
vă sunt aici pentru această cauză dreaptă.
Iată scrisă de mână d-tale, proba crimei dvs.
Orașul nu e deloc de partea mea.
O știți mai bine ca oricine.
Aș roși în locul vostru.
Cu complicitatea unui mizerabil ce abuza de încrederea mea,
mi-ați întins ocursa. Și dacă e într-adevăr așa,
voi dovedi mașinațiunea voastră.
Cât despre voi, lăudat fie Dumnezeu
că mă va scăpa de soarta tragică pe care desigur mi-o pregătiți.
Căci verdictul meu va fi fără iertare.
Nu ! Destul cu minciuna !
Destul cu amenințarea, te rog !
Nu îți mai rămâne nimic altceva evident, și mergi pe calea asta.
Dar trebuie s-o termini.
Pentru totdeauna, termină !
Nu mai ești demn de a fi rege !
Care să jure pe cuvântul său.
Trădătorul aliaților !
Ai făcut să curgă inutil sânge în legătură cu asta.
Toți mai marii regatului sunt acolo !
Din manevrele tale. Și șiretlicurile tale !
Și mai marii bisericii din cauza ta !
În ce mă privește nu mai ești rege !
Voi reuni mâine un consiliu eclesiastic
cara te va deferi înaintea marii adunări a regatului.
Și fiindcă regele prin justificare te acoperă,
Voi avea grijă de d-ta.
Vino prietene.
Vă puteți retrage.
Conte de Senac,
nu aveți nimic de adăugat la ceea ce declară cei doi martori ?
Oamenii mei de arme m-au escortat peste tot, eminență.
Trăsura s-a răsturnat.
Cadavrele s-au prăbușit jurul meu
înainte-mi bietul meu prieten, contele d'Eslan.
Ghinion pentru d-ta să ai un biet prieten !
Sire, îngăduință.
Înaintea mea nefericitul meu prieten contele d'Eslan
și cei ce îl însoțeau.
Scrisoarea regelui pe zăpadă.
Lupta noastră cu lupii ce s-au aruncat asupra victimelor.
În sfârșit moartea atroce a contesei de Beauvais.
Sfâșiată de fiare.
Nu voi reveni.
Am adus deci manuscrisul regelui.
L-a luat,
l-a ținut o secundă în mână...
Apoi fără a rupe sigiliul mi-a aruncat sulul la pământ.
Am avut atunci surpriză dureroasă
de a-l auzi pe rege acuzându-mă de trădare.
Vă mulțumim.
Sire,
vă rugăm să consimțiți a ne explica gestul dvs.
D-le arhiepiscop, dvs m-ați uns rege al Franței.
Și de-atunci, nu dau socoteala decât lui Dumnezeu,
și nu răspund de faptele mele înaintea nici unui tribunal terestru.
Dar... venerez prea mult mama noastră, biserică,
și sfinții săi de pe pământ, ca să mă dezic înainte dvs.
Să știți dimpotrivă, că regele vostru
a căzut aici într-o abominabilă mașinațiune.
Ea a fost montată întru totul de vărul și aliatul meu,
ducele de Bourgogne
ca să primească coroana Franței
cu ajutorul multor inamici ai mei
și cu complicitatea contelui de Senac
pe care îl acuz azi înaintea dvs
de o nelegiure. - Nu schimbați rolurile.
Dvs sunteți în cauză și... - Ține cont,
un vasal trebuie să se abțină pentru a da cuvântul regelui său.
Vă rog să răspundeți unor întrebări precise.
Acuzați în continuare !
Dacă puteți.
Eminența aflați deci acestea.
Mesajul pe care l-am dat contelui d'Eslan
să îl ducă notabililor din Liege
era legat cu o bandă roșie, sigilat cu ceară roșie.
Cel ce mi l-a adus contele de Senac
era legat cu o bandă verde,
sigilat cu ceară verde.
Ce simplu e !
Și iată povestea pe care ai inventat-o !
Cum ?
Noi nu suntem în măsură să facem proba loialității dvs.
O vom căuta.
Pentru a o încadra cum trebuie.
Și vă permiteți acum să ne spuneți o terifiantă
poveste despre benzi roșii.
Roșii sau verzi !
Să judece eminența voastră.
Conte de Senac.
Noi considerăm cuvântul regelui că sfânt.
Vă pun sub jurământ.
Jurați-vă pe cruce
că manuscrisul ce l-ați adus suveranului vostru
este acela pe care l-ați descoperit
la cadavrul contelui d'Eslan.
Jur !
Ai mințit !
Puneți mâna pe omul ăsta !
Trebuie pedepsit ca un criminal.
Nu sunt un criminal !
Unii de-aici mă cunosc.
Și mai întâi bunul nostru rege
căruia îi sunt servitor fidel.
Și chiar ducele de Bourgogne
care a închis-o în castelul lui din Neuilly
pe contesa Jeanne de Beauvais
și care nu poate neagă că eu am eliberat-o.
Acest manuscris rulat pe trupul meu
e acela pe care regele l-a încredințat contelui d'Eslan
de care eminența voastră poate lua cunoștință.
Acest document e scris de aceeași mână
și poartă același sigiliu
ca cel văzut mai înainte.
Dar benzile care-l închid sunt roșii.
Și în opoziție cu celălalt el recomandă notabililor din Liege
ascultare și supunere, ducelui de Bourgogne.
Cum a ajuns în posesia dvs ?
Contesa de Beauvais, care fugise
înainte ca contele de Senac să ajungă la trăsură
și să-l asasineze pe contele d'Eslan,
contesa de Beauvais mi-a înmânat acest mesaj.
Impostura !
Asta nu se poate !
Și documentul acela ! E un fals !
Cum contesa de Beauvais
căci noi am văzut-o atacată de lupi
și a fost sfâșiată de lupi... - Vă va spune chiar ea.
- Tatăl meu !... - Copila mea...
Du-te, fiica mea.
Spune-le.
Lupii au înaintat spre mine.
Am căzut în genunchi pe zăpadă.
Și m-am rugat Fecioarei.
Atunci lupii nu m-au atins.
Pot spune din contră că au venit acolo
pentru a mă proteja contra celor ce atentau la viața mea.
Și când ucigașii au fugit,
lupii s-au culcat în jurul meu
Ei s-au întors din nou
la apropierea cavalerului de Neuville.
Și că și cum ar fi înțeles
că de-acum protecția lor e inutilă,
au dispărut încet în pădure.
Doamnă,
dvs ne spuneți o poveste ciudată.
Pretindeți că a fost un miracol ?
Nu pretind nimic, eminență.
Eu povestesc lucrurile cum s-au întâmplat.
M-am rugat din toată inima și am fost izbăvita.
Cred că nimeni aici nu se îndoiește
de eficacitatea rugăciunii
și de atotputernicia lui Dumnezeu.
Nu ne îndoim de loc firește
de puterea și de forță demonică.
Fiecare știe
că lupii sunt ființe diabolice
și nu asculta decât de satan !
E bine desigur să ne spuneți care e dumnezeul
căruia i-ați adresat rugăciunile.
Da, Sfintei Fecioare.
Ea mi-a adus lumina. - Nu !
Eminența voastră vede drept.
Asta nu poate fi un miracol !
Nu e decât ceva infernal căreia contesa i s-a închinat.
Nu este altă explicație posibilă.
Cer eminentei voatre,
să o supună pe contesa de Beauvais întrebărilor.
Niciodată !
Și eu mă opun.
Nu e altă soluție la acest litigiu eminență.
Dacă suntem așa cum pretindem
oameni decenți ai lui Dumnezeu
Fiindcă contrariul a fost aprobat
fără altă dovadă că a jurat,
fiindcă regele nostru e în cauză
și cuvântul său sfânt.
Fiindcă îndrăznim să mânjim onoarea
unei mari doamne a regatului Franței,
amenințând-o, hărțuind-o și amenințând-o ca vrăjitoare,
eu cer respectuos marelui consiliu eclesiastic,
să lăsăm din nou pe stăpânul nostru
Dumnezeu să tranșeze dezbaterea.
Cer ca pe posedați să-i lăsăm
la judecata lui Dumnezeu.
Și cer onoarea purtătorilor de arme
pentru a apăra regele și contesa de Beauvais, fiica sa.
Ce spune partea adversă ?
Trebuie văzut că ceea ce contează
în asemenea circumstanță,
e refuzul judecății lui Dumnezeu.
Așa să fie dacă e voia Cerului.
Las domniei sale ducele de Bourgogne
să desemneze el însuși cine va lupta pentru cauza acuzației.
Nu doresc decât triumful adevărului.
De aceea desemnez
un senior al Franței.
Desemnez să poarte armele acuzației
chiar pe acela care a adus în fața tribunalului
contra contesei de Beauvais, acuzația de vrăjitorie.
Judecata lui Dumnezeu e ordonată.
Un combatant contra altuia, se vor opune mâine
cu arma în mână contele Jacques de Senac
și cavalerul Robert de Neuville.
Domnul, în atotputernicia Sa
și clarviziunea Sa infinită
acorda victoria aceluia dintre ei care se va lupta
pentru adevăr împotriva minciunii
pentru loialitate contra înșelăciunii,
și pentru cauză dreaptă.
Lupta va avea loc aici în arenă
cu fața descoperită.
Cele trei arme de care dispune fiecare combatant
au fost desemnate prin sorți,
urmând regulile judecății lui Dumnezeu.
O bardă, un buzdugan,
și o sabie de două mâini, pentru contele de Senac.
O bardă, un buzdugan,
și o sabie de două mâini, pentru cavalerul de Neuville.
La ordinul meu
arbaletele vor trage deîndată în trupul lui,
în cel ce va încalcă regulile luptei.
Să înceapă lupta !
Să i se aducă sabia !
Dumnezeu nu va permite ca regele să-și piardă coroana.
Dumnezeu poate schimba viața și asta deja am văzut.
Și cavalerul de Neuville, monseniore ?
Păcat ca el nu e de-al nostru.
=== SFÂRȘIT ===
===============
Downloaded From www.AllSubs.org